Offret är Helle Anker. Har en son med Natalie Anker-
- och en son från ett tidigare äktenskap - Morten Anker.
Jag rörde henne inte!
- Hur ser din familjesituation ut? - Vad gör du? Vi ska bara jobba ihop.
Jag vet att du inte vill träffa mig.
Pappa är döende, Jennifer är borta. Det är bara du och jag nu.
- Pengarna var borta. - Tror du attjag har tagit dem?
Jag tänker sticka. De dödar mig om jag stannar här.
Helle Anker var en lesbisk kvinna som ville förstöra kärnfamiljen.
Jag hoppas att hennes död innebär att hennes galna idéer begravs med henne.
Jag hoppas att det blir trevligt.
- Då åker vi hem till dig. - Okej.
Hon bor i Valby och är butikschef eller så jobbar hon på kontor.
Försök att sova lite.
Så nu behöver du nån ny därborta? Ta då mig.
- Läs på och kontakta sen Saga Norén. - Bra!
- Ditt inlägg om Anker väckte reaktion. - Ja, och många var positiva.
- Påstår du att du är glad att hon dog? - Det har jag aldrig sagt.
Jag sa att vi då slipper experiment med barn.
Kan du inte med den sortens inlägg inspirera folk att "lösa problemet"?
Ska vi avskaffa yttrandefriheten för att vissa inte tolkar den rätt?
- Det är inte det jag säger. - Jo, det är det.
Vi ska se ett klipp som du lade ut i veckan.
Är det för mycket att begära att kyrkan har ett tydligt budskap?
Och att det budskapet bygger på Guds ord? Det anser inte jag.
Jag har ingenting emot homosexuella, det vet ni.
De ska få leva ihop och ha samma juridiska rättigheter som vi andra.
Men varför ska de gifta sig i kyrkan? Jag frågar dig, Fabian Christensen.
Härmed förklarar jag er äkta makar inför Gud och denna församling.
Du är präst och känd förespråkare för homoäktenskap.
Jag förstår bara inte hur du kan vara bådadera-
- och varför kyrkan inte kastar ut dig.
Bibeln är otvetydig. Om du hade varit kristen, som jag betvivlar att du är-
- och präst då bibeln skrevs, då hade du blivit stenad till döds.
Och så påstår de att det inte var bättre förr.
Du ser inget problem i att nån kan uppfatta det som uppfordran till brott?
Ser du ett problem i att min åsikt är helt laglig men politiskt inkorrekt?
- Det är ju inte det jag säger. - Det låter som om du säger precis det.
- Vem är du? - Henrik Sabroe, Köpenhamnspolisen.
- Vem är du? - Lars Andersen, chef.
Jag ville se vad som behöver ordnas innan den köras igen.
- Dina kolleger sa att de var klara här. - Då är de väl det.
- Hon undrade vem som var här först. - Vilken "hon" undrade det?
- Din svenska kollega. - Okej.
Jag har tagit reda på det. Kjell Söder var förste man på plats.
- Kjell Söder? Är han här nu? - Ja, det är han.
Jag kör honom direkt härifrån. Vi kan väl höras om det?
Jag måste sluta nu. Puss!
Saga, följer du med mig?
- Hur mår du? - Jag tog olagligen hem mitt vapen.
Jag tänkte inte på det efter det som hänt vid husvagnen.
- Jo, men jag undrar hur du mår. - Bra.
Det här med Hanne var ju en traumatisk händelse.
Du tyckte att du hade en viss skuld i det hela.
Du hade rätt i att jag inte kunde veta. Morten uppvisade tecken på paranoia.
Jag kunde omöjligt dra slutsatsen att han skulle placera ut en trampmina.
- Ja, men det kan ändå påverka dig. - Inte så att jag inte kan sköta jobbet.
Nej, men nånting är det, det ser jag ju.
Om du inte vill berätta är jag tvungen att ge dig ledigt.
- Min mamma är här. - Din mamma?
- Jag har aldrig hört dig tala om henne. - Det gör jag inte, vi träffas inte.
- Jag har inte träffat henne på 20 år. - Vad gör hon här nu då?
Min pappa är döende. Hon vill att jag ska hälsa på.
- Och det tänker du inte göra? - Nej, de är inte bra för mig.
- Vill du prata? Kan jag hjälpa dig? - Nej.
- Är det nåt så vet du ju var jag finns. - Här eller i er lägenhet i Köpenhamn.
Precis.
Jag vet att du inte tycker om det, men jag tror att du behöver en kram.
Jaha.
Henrik Sabroe. Lillian skickade mig.
Hej, välkommen! Hans Petterson, Lillians man och chef på svenska sidan.
Det är Saga, ansvarig för utredningen.
- Saga Norén, länskrim Malmö. - Hej!
- Får jag arbeta nu? - Ja.
Morten Anker, 27 år. Son till Helle Anker och Villy Bartram.
Fadern död 2003.
Åkte till Helmandprovinsen i Afghanistan som en del av ISAF.
- Råkade illa ut på den tredje vändan. - Hur då?
Hans grupp anklagades för våldtäkt på en kvinna i en by.
Han och två andra torterades illa innan de fritogs och skickades hem.
- Posttraumatiskt stressyndrom? - Ja.
Han lever på en ganska liten pension. Det står lite om honom senaste åren.
- Övervakningskamerorna då? - Jag fick filmerna.
Om jag backar en kvart innan gärnings- mannen stänger av kamerorna på bygget-
- så passerar det många bilar. För många.
- Vilka kameror? - Mellan mordplatsen och fyndplatsen.
- Vet vi att det är hans rutt? - Nej, men det är troligt.
Hen hade last. Börja med små lastbilar, skåp- och herrgårdsvagnar. Finn ägarna.
Den förste som kom till Andersen T&L på morgonen-
- hette Kjell Söder. Han kom klockan 5.20.
- Då var grinden inte låst. - Hur vet du det?
Jag har just varit där. Jag träffade chefen.
Vaktbolaget var där sista gången klockan 3.47, men det vet ni väl redan?
- Mördaren måste ha kommit efter det. - Byggets kameror släcktes 05.10.
Nu är det ute hur hon hittades.
Byggkillarna tog bilder och sålde dem. "Clownmordet".
Ansiktsmålningarna symboliserade emoticons, inte clowner.
- Nu kallas det för det i alla fall. - Men det är fel.
Ankers ställe är klart, inga fler sprängämnen.
- Jag kan be nån annan åka med Henrik. - Varför skulle jag vilja det?
- På grund av det som hände. - Det behövs inte.
Du ska bara följa efter. Vänta inte på nån inbjudan.
- Så du och din chef kramas? - Han trodde att det skulle trösta mig.
- Behöver du tröstas? - Nej.
- Snygg bil! - Folk brukar tycka det. Du kör inte.
- Har du hunnit läsa in utredningen? - Ja, den är ju inte så omfattande än.
- Så du har inga frågor? - Var det du som spärrade in Martin?
Om du menar "anmälde" så ja, det var jag.
Jag behövde bara fråga. Jag känner ju Martin, jag trodde att ni var vänner.
Ja, det är vi. Eller var i alla fall.
Det måste ha varit svårt för dig... Med Martin och kollegerna efteråt.
- Man måste följa rättssystemet. - Det har du rätt i.
- Vad gör du? - En sorts minnesbild av området.
- Vi har fotograferat. - Det vet jag.
Mår du bra? Vi måste inte vara två där inne. Vänta här om det känns jobbigt.
- Jag vet inte hur noggrann du är. - Mycket.
- Din självbild kanske inte stämmer. - Nej, men jag tror att den gör det.
Jaha.
- Fick inte Helle maskinskrivet hotbrev? - Jo.
- Jagar du? - Varför undrar du?
Kan det här vara ett djurhjärta?
- Det vet jag inte. - Det liknar det mänskliga hjärtat.
Är det inte lite för stort?
Det kommer nog från ett rådjur eller nåt.
Titta här.
Antidepressiva. Och ångestdämpande.
Utskrivna av samma läkare. Marianne Givskov.
- Hallå? - Marianne! - Morten?
- Jag behöver min medicin. - Förlåt, jag kunde inte stoppa honom.
- Sätt dig. - Jag behöver min medicin!
Ja. Sätt dig, Morten, så löser vi det här. Vad har hänt?
- Jag rörde henne inte. - Vem pratar du om?
- Morten...? - Min mamma. Jag rörde henne inte.
Morten...
- Jag behöver tabletterna nu. - Jag har dem inte här.
- Jo! - Nej, av precis den här anledningen.
Men vi kan gå ut ihop och hitta dem. Sen vilar du dig lite och så pratar vi.
Här är de.
Ska vi gå tillbaka nu? Morten...?
Ur vägen!
Skicka en bild till lokaltrafiken. De ska larma polisen, inte ta fast honom.
- Ja. Vi skickar en hundpatrull också. - Och fixa efterlysning i båda länderna.
- Är du alltid så bossig? - Jag är effektiv. Ovant för danskar.
- Vem sms:ar du med hela tiden? - Det är privat.
Du gör det på arbetstid.
Hon heter Line. Jag träffade henne på ett museum igår.
Ni hade tur. Bara 2 procent träffar sin blivande partner på offentliga platser.
Hon är knappast min blivande partner. Dessutom avslutar jag det precis...nu.
Varför vet du saker om procent och vem som träffas var och när?
- Jag läser mycket. - Men det här räknas inte riktigt.
Det var anordnat i förväg. Jag är med i en klubb för singlar.
Vid arrangemangen får man ha på sig små etiketter för att se vem som är medlem.
- Och så går man fram till en medlem. - Hade ni sex?
Ett så omständligt arrangemang borde åtminstone resultera i sex.
- Du pratar som om jag är din väninna. - Jag har inga väninnor. Hade ni sex?
Ja.
Gå upp du. Jag kommer.
Sluta följa efter mig, annars anmäler jag dig.
Saga, du förlorade en syster, vi en dotter. Vi måste kunna prata om det.
Jenny återhämtade sig aldrig efter psykisk och fysisk misshandel i åratal.
Sen tog hon livet av sig. Så, nu har vi pratat.
- Så du tror att det var mitt fel? - Jag vet att det var det.
Här. Det är Jennifers journaler, jag vill att du läser dem.
- Varför det? - Då kan du se att du hade fel.
Och så kan du hälsa på pappa också och försonas.
Försoning kräver att båda parter vill och jag vill inte!
Om du inte är intresserad, kanske din chef eller dina kolleger är det.
Förlåt, Saga. Det var inte meningen att hota dig. Verkligen inte.
Vi är stolta över dig och läser om dig. Kan du titta på mig när jag pratar?
Ta och läs det här. Det är bara det jag vill.
- Vem var det? - Min mamma. Jag vill inte prata om det.
Undersök det här från Mortens kylskåp.
- Vad är det? - Det är det jag vill veta.
Hundarna tappade spåret, men bilderna och efterlysningen är ute.
Det matchar inga dokument på Google i alla fall.
- Vad är det där? - Journaler.
- Som har med fallet att göra? - Nej.
Saga Norén, länskrim Malmö. Jag vill beställa ett bud till rättsmedicinska.
Nu har vi fått en ny kropp.
- Vet vi vem det är? - Fabian Christensen, präst, Köpenhamn.
- Har han anmälts som saknad? - Han sms:ade att han var på väg hem.
- Har han nån koppling till Helle Anker? - Inte vad vi vet än.
- Hjärtat verkar vara kvar. - Han kanske saknar nåt annat.
- Den där bilen därborta, är den hans? - Ja, den är offrets.
- Varför ler de så där? - Det är en smiley.
Ett enkelt tecken i elektronisk kommunikation som betyder skämt.
Tack, Wikipedia. Tror du att gärnings- mannen vill att morden ses som skämt?
- Nej, det är inte troligt. - Så varför ler de då?
Vi skulle ha gått ut i kväll. Till teatern och sen på restaurang efteråt.
- Vet du vem som kan ha gjort det? - Vår bröllopsdag var för 14 dagar sen.
- Men då hade vi inte tid att fira det. - Han var inte hotad?
- Jag borde ringa och avboka bordet. - Det gör jag. På vilken restaurang?
Geranium.
Jag gör det och så svarar du på min kollegas frågor. Okej?
- Vad vill ni veta? - Om din man var hotad av nån.
Ja. Det kom ett par obehagligheter med brev och via mail.
Han var den förste prästen i Danmark som vigde samkönade par.
- Hade han kvar några? - Han raderade alla genast.
Det här kom i morse. Han hann aldrig se det.
Hotbrev, maskinskrivet.
Jag har avbokat bordet på Geranium. Elise...
Kände din man en Helle eller Morten Anker?
Namnen låter bekanta men...så var det förstås den där galna kvinnan!
- Vilken galna kvinna? - På internet.
Lise Friis Andersen.
- Var så god och sitt. - Tack.
- Flera såg hur Karen slog till Molly. - Bra. Då sprider det sig säkert.
- "Bra"? - Var slog du?
Näsan först och sen bredvid ögat.
Det här är oacceptabelt. Vi har nolltolerans för våld.
Det har ni också för mobbning. Hur tycker du själv att det går?
Är det det här du lär henne? Att våld är en lösning?
Jag lär henne att inte vara rädd. Nu är det upp till dig om det ska upprepas.
- Kom, älskling! - Vad...?
- Hallå? - Hej, det är jag.
- Hur fick du mitt nummer? - Jag frågade Samira.
Det blev så fel igår det här med pengarna. Jag har inte tagit dem.
Jag kan inte släppa det. Jag blir arg, men mest ledsen att du tror nåt sånt.
Men jag vill ju hjälpa dig på alla sätt jag kan. Kan vi ses och snacka om det?
Vi måste lösa det här, det äter ju upp en. Var är du nånstans?
Jag kan komma ut till dig.
- Det är bättre att vi ses i stan. - Var och när?
Abonnenten kan inte svara just nu. Tala in ett meddelande.
Polisen har varit här. Vi måste träffas.
Bibeln är otvetydig. Om du hade varit kristen, som jag betvivlar att du är-
- och präst då bibeln skrevs, då hade du blivit stenad till döds.
Och så påstår de att det inte var bättre förr.
Lise Friis Andersen.
Hon var negativ till Helles förskola. Hon verkade nästan glad att hon dog.
Hon var med i nåt program om näthat på dansk tv, om yttrandefrihet och sånt.
- Tror vi verkligen att hon gjorde det? - Eller så är hon en inspirationskälla.
- Hur går det med Morten Anker? - Ingen har sett honom.
- Siffrorna och bokstäverna från kylen? - Det verkar vara en personlig kod.
Köttet, knivarna och skrivmaskinen?
Hjärtat, köttet och blodet kom från rådjur och hare.
- Och skrivmaskinen? - Inget nytt från labbet än.
Det var 20 år sen de jämförde färgband.
Så det vi har i nuläget är alltså hon...där.
- Jag förstår inte varför ni är här. - Två personer du pratat om är mördade.
- Två? Vem mer än Helle Anker? - Fabian Christensen hittades idag.
Vad? Men det är ju förfärligt. Men det förklarar ändå inte varför ni är här.
Två personer som du har uttalat dig negativt om på sistone har mördats.
Men fler än jag måste väl ha gjort det? De är ju offentliga personer.
Har nån kontaktat dig eller visat överdriven förståelse för dina åsikter?
"Överdriven förståelse"? Ingen är överdriven, men många visar förståelse.
- Sånt syns ju i kommentarsfältet. - Men inga personliga mail eller samtal?
- Från nån som mördar i mitt namn? Nej. - Har du fått nåt maskinskrivet brev?
De flesta av mina följare lever på 2000-talet.
- Så du äger inte heller en skrivmaskin? - Nej.
Känner du Morten Anker? Det är Helle Ankers son.
Inget av det jag lägger upp, uppmanar till våld eller olagliga handlingar.
- Det kanske kan diskuteras. - Jag är jurist. Nej, det kan det inte.
Jag uttrycker mina åsikter. Jag är inte ansvarig för vad mina följare gör.
Ska vi varna alla som hon talat illa om?
Vi kan inte koppla henne till fallet utan att riskera förtalsanmälan.
Även om morden skett i direkt förbindelse med hennes inlägg-
- och hon är gift med Lars Andersen från transportfirman där Helle mördades?
Bröllopsfotot stod däruppe.
- Jag tror att jag kikar närmare på dem. - Nu?
- Eller i morgon bitti. - Varför inte nu?
Därför att jag tänkte att vi skulle äta middag ihop. På Geranium.
- Jag avbokade aldrig bordet. - Varför inte?
Det är en av de bästa restaurangerna i stan.
- Nej, det vill jag inte. - Av ett skäl eller är jag bara nobbad?
Jag har ett möte i Lund och sen tänkte jag arbeta.
- Då gör vi det en annan gång. - Jag tycker inte om såna aktiviteter.
Hon är väldigt annorlunda, hon har nog en diagnos. Du skulle inte gilla henne.
- Varför inte? - Jag vet inte, hon är väldigt...ärlig.
Helt utan gränser. Och så har hon ingen humor.
Jag vill prata med henne, hon kanske kan hjälpa mig.
- Är det en bra idé? - Jag ska lära känna henne bättre först.
Jag bjöd henne att gå på Geranium i kväll.
Jag hade lyckats få bord, men hon ville inte gå så jag gav upp.
Så det blir bara du och jag ikväll. Lugnt och stilla.
Bra.
- Hej! - Har du hittat nåt?
- På kropparna eller i journalerna? - Både och. Vi börjar med kropparna.
- Var så god. - Nej, berätta istället.
Helle Anker. Dödsorsak: Hjärtstopp till följd av blodförlust.
- Så hon levde när han öppnade henne? - Medvetslös.
Jag fann rester av kloroform i andningsvägar och lungor. Old school.
Bröstbenet var öppnat med nåt mekaniskt, inte tandat.
Min gissning är en rejäl vinkelslip.
- Anatomiska kunskaper? - Inte nödvändigtvis.
Öppna, bryta upp, plocka ur. Du behöver inte vara kirurg.
Näste man: Fabian Christensen.
Strypt. Inga andra skador på kroppen, inga organ eller delar som saknas.
- Två gärningsmän? - Eller en som gillar omväxling.
- Läppstiftet är gemensamt för båda. - Men det läckte ut till pressen.
- Ska vi ta det där andra då? - Ja.
- Jennifer Norén. Familj? - Vad har du hittat?
- Vad skulle jag leta efter? - Allt som inte verkar normalt.
- Flickan har varit sjuk en hel del. - Onaturligt mycket.
Om du med "onaturligt" menar mer än genomsnittet, så ja.
Jag menar att nån gjorde henne sjuk, nån med Münchhausen by proxy.
Det är förstås möjligt, men ingenting här bekräftar det.
- Ingen kan vara så sjuk av sig själv. - Det är ovanligt, men fullt möjligt.
Om du ber om ett professionellt uttalande-
- enbart på vad jag läst här, finns inga bevis för att nåt brott begåtts.
- Men det kan ha gjort det? - Visst.
Men det är ju inte så vi jobbar. Varken du eller jag.
Vi tror på bevisen.
Hej!
- Polisen var här idag. - Varför det?
De letar efter en koppling mellan min videoblogg och morden.
- Du hittade den! - Vad pratar du om?
- Har du lagt den där? - Nej.
Då måste det väl vara Karen.
- Tror du att jag kan ha skinnbyxor? - Ja, varför undrar du?
Därför att...
Kriminalkommissarien som var här idag hade det. Det var faktiskt snyggt.
- Var hon svenska? - Ja.
- Och utreder mordet på Helle Anker? - Och Fabian Christensen, ja.
Hon kom till vår Malmöavdelning.
Var det Helle Anker som mördades i lastbilen?
Det måste det ha varit.
Hans?
- Saga Norén, länskrim Malmö. - Det är Lillian, är Hans där?
- Nej. - Vet du var han är?
Vi skulle ha setts halvåtta, men han kom inte. Är det nåt som hänt hos er?
- Har du ringt honom? - Ja, men han svarar inte.
- Har ni bråkat? - Nej, det har vi inte.
- Det kan vara därför han inte svarar. - Men vi har inte bråkat.
Vill du se efter om han är kvar i huset eller om hans bil står kvar?
- Bilen står i garaget över gatan. - Kan du inte vara snäll och se efter?
Jo.
En del av er känner mig. Jag heter Linn Björkman och tar över i Hans frånvaro.
Vi vet att Hans Petterson saknas och utgår ifrån att det inte är frivilligt.
Vi har utökat staben och har alla resurser tillgängliga.
Om pressen hör av sig: Ingen pratar med nån.
Rapportera till mig varje timme eller så fort ni får fram nåt viktigt.
Ni vet vad ni ska göra. Tack.
- Ska vi ta en kopp te? - Ja, tack.
- Hur går det? - Inget som förklarar försvinnandet...
Han blev bortförd.
Men jag hittade det här, det låg i papperskorgen. Fyra veckor gammalt.
- Aleksander Dover. - Släpptes igår. Åtta år för väpnat rån.
Han uttalade hot mot Hans när han satt inne.
- Vet du var han är? - Han fick en övergångslägenhet.
Han flyttade aldrig in där, men jag kan leta lite.
Bra, gör det. Och skriv ut det där.
- Har du fått nya? - Ja.
Starkare?
Jag behöver lite sömn.
Jag vet att det är tidigt.
Lillian?
Hans visste i fyra veckor att Dover skulle släppas. Varför gjordes inget?
Han sa inget. Det är upp till de inblandade att begära personskydd.
- Det gjorde han inte? - Jag visste inget.
Inte jag heller, han har aldrig nämnt nån Dover.
- Var är Dover nu? - John jobbar på det.
- Vad gör du här? - Lillian ringde till mig.
Hej.
En adress.
- Vad är det här för ett ställe? - Dover har kopplats hit två gånger.
- Det är oklart vem som äger det. - Nån är det tydligen.
Aleksander Dover?
Aleksander Dover? Saga Norén, länskrim Malmö. Vi behöver prata med dig!
Kan du öppna!
Kom in.
Hans Petterson?
- Vad är det med honom? - Var befann du dig idag vid 19-tiden?
Jag var här.
Jag har precis släppts från fängelset och försöker bara ta det lugnt.
- Du befann dig inte i centrala Malmö? - Nej.
Om jag säger att nån sett dig där vid sjutiden, vad säger du då?
- Att han ljuger. - Det var i närheten av polisstationen.
Du hotade Hans Petterson i fängelset.
Är det en tillfällighet att du släpps och Hans försvinner ett dygn senare?
- Är han försvunnen? - Ja.
Han tvingade mig att bli tjallare i fängelset.
Han skulle sätta dit min fru för skyddande av brottsling och ta barnen.
Ja, jag hotade honom.
Jag ville att han skulle vara lika rädd som jag var, som jag fortfarande är.
Jag har inget med hans försvinnande att göra.
Jag satt i åtta år. Jag har ingen lust att sitta livstid.
Hans skulle aldrig hota en familj för att tvinga nån att bli informatör.
- Så du tror att Dover är inblandad? - Jag sa bara att han ljög om Hans.
- Jag tyckte att han såg överraskad ut. - Och det tror du på?
- Han kanske gick en dramakurs i finkan. - Nej, det tror jag inte är möjligt.
Jag tycker att vi ska be om övervakning av honom.
- Jag ber att få jobba heltid med det. - Okej, jag är på.
Nej, jag vill att du tar över morden på Christensen och Anker.
Det var för lite blod vid bilen för att han ska ha blivit allvarligt skadad.
Och det finns ingen anledning att döda honom nån annanstans.
- Antagligen handlar det om människorov. - Ja.
Och när det inte gäller vårdnadstvister eller trafficking...
- ...kommer oftast ett lösensummekrav. - Jag vet.
- Och statistiskt sett är det få som... - Jag vet att du vill muntra upp mig.
- Men kan du vara tyst, är du snäll? - Ja.
- Behöver du en kram? - Nej, tack. Det är bra.
Dina kolleger letade efter dig. De gick igen.
Jag tänker begära 2 miljoner för att släppa dig.
Det betalas visst ut fler lösensummor än man tror-
- i hemlighet, för att inte uppmuntra till brott.
Min familj ska få dem. Minns du dem? Samira och flickorna.
Samira? Samira, vill du ha lite vin?
Samling! Vi har fått en film.
- Vad för en film? - Med ett krav på 2 miljoner.
- Hur kom den? - Med mail. Det tar ett tag att spåra.
- Ska du verkligen se det här? - Ja.
Då kör vi.
John, gå tillbaka till tidningen.
Ja, den tidningen såg jag hos Dover.
Jag känner igen kafferingen. Den låg på köksbordet hos Dover.
Den jäveln. Han har min familj, mina barn.
Vem som helst, men inte han.
Nu behöver hon inte pengarna längre. Johnny har mina pengar, mitt liv.
Jag behöver inte skicka fler filmer på dig, inte bevisa att du lever.
Du behöver inte leva.
Klart i källaren!
Huset är säkrat. Det är tomt, det är ingen här!
Översättning: Annika Yberg www.undertext.se